‫תודה, חברים.‬
‫תודה רבה, חברים.‬
‫אתם נראים...‬
‫כמו חבורה של אנשים נחמדים‬ ‫מההיכרות הקצרה שלי איתכם.‬
‫רוב האנשים רוצים את אותם הדברים.‬
‫דאלאס, אומהה, סקרמנטו, ניו יורק.‬
‫אנשים בכל מקום רוצים משפחה, קהילה,‬
‫ביטחון. ערכים אוניברסליים.‬
‫אבל אם אנחנו לא מסכימים‬ ‫על הדרך שבה נשיג אותם אחרי כל השנים,‬
‫אולי כדאי לקחת הפסקה.‬
‫להיפרד, להתגרש, לבטל את הזוגיות.‬
‫האבות המייסדים הזהירו אותנו שזה יקרה.‬
‫ג'ון אדמס אמר שהמערכת הדו־מפלגתית‬ ‫היא האסון הפוליטי הכי גדול‬
‫תחת החוקה שלנו.‬
‫ג'ורג' וושינגטון הזהיר בנאום הפרידה שלו‬
‫מפני רוח מפלגתית מוגזמת והפרדה גאוגרפית.‬
‫מילים חכמות.‬
‫הם אמרו לנו מה לעשות עם זה?‬
‫לא. הם רק אמרו את זה‬
‫ואז מתו,‬
‫ואנחנו צריכים לפתור את הבעיה.‬
‫ממש גאונים.‬
‫אמריקה.‬
‫עדיין רק שתי מפלגות, אחרי כל כך הרבה שנים.‬
‫יש 350 מיליון אנשים ושתי מפלגות.‬
‫יש 15 מגדרים‬
‫ושתי מפלגות.‬
‫יש ארבעה חדרי רחצה ושתי מפלגות.‬
‫והמפלגות האלה מאוזנות מדי.‬
‫כל הצבעה, 51–49.‬
‫יש יותר מדי אנשים לא מרוצים בכל הצבעה.‬
‫זה אומר שבכל בחירות‬
‫המערכת שלנו אומרת לאוכלי בשר וטבעונים,‬
‫"הבחירות נגמרו. מעכשיו אוכלים סטייק."‬
‫"אני לא אוהב סטייק, אני טבעוני.‬
‫סטייק עושה לי בחילה. אני אלרגי."‬
‫"זה רק כל יום במשך ארבע שנים. אל תדאג."‬
‫שתי מפלגות שרואות את המדינה בדרכים שונות.‬
‫הימין רואה את הצד החיובי‬ ‫והשמאל רואה את הצד השלילי.‬
‫הימין רואה את המדינה‬ ‫כאילו זה משחק פוטבול בתיכון.‬
‫הם מעודדים,‬ ‫"ארצות הברית! אנחנו מספר אחת!"‬
‫והשמאל חושב שהמדינה בטיפול נמרץ.‬
‫"מצטערים. לא יכולנו לעשות כלום.‬
‫אמריקה גזענית ופטריארכלית במצב סופני.‬
‫אין תקווה."‬
‫בואו נהיה כנים.‬ ‫אנחנו לא מחבבים זה את זה.‬
‫אף אחד לא תומך בכלכלה ובעסקים של האחר.‬
‫מדינות אדומות שונאות את הוליווד והתקשורת.‬
‫הם לא הולכים לסרטים‬ ‫או קוראים את הניו יורק טיימס.‬
‫ומדינות כחולות‬
‫לא צורכות טבק, מוצרי חלב או פחמימות.‬
‫מדינות אדומות מצביעות‬ ‫לפי האיגרת הראשונה אל הקורינתים,‬
‫מדינות כחולות מצביעות לפי נועם חומסקי,‬
‫ואף אחד לא רוצה להודות‬
‫שזה לא ממש עובד.‬
‫כי מביך להיות הדור הזה‬
‫שאיבד את ארצות הברית.‬
‫אני מבין. גם אני גדלתי כאן.‬
‫בהתחלה הייתה התלהבות וחיוביות.‬
‫כולם אמרו, "אמריקה הכי טובה.‬
‫הכי טובה!"‬
‫ואם ענית "כן, היא טובה,"‬
‫היו אומרים, "למה אתה כזה שלילי?‬
‫אמרנו שהיא הכי טובה. למה רק 'טובה'?"‬
‫אף אחד לא רוצה להודות שזה לא עובד.‬
‫אין מה להתבייש. אף מדינה לא עובדת.‬
‫ניסינו כמו כל מדינה אחרת.‬
‫עדיין יש לנו שרידים‬ ‫מהאימפריה הגדולה בהיסטוריה.‬
‫המגבות שלנו עדיין יותר טובות משל כולם.‬
‫לכו למלונות הכי מפוארים באירופה,‬
‫אתם עדיין רטובים אחר כך.‬
‫אתם רטובים והמגבת רטובה.‬
‫המגבות לא עובדות.‬
‫עדיין יש לנו הכי הרבה קוביות קרח.‬
‫כשראש ממשלת אנגליה מבקש קרח,‬
‫נותנים לו קוביה אחת.‬
‫אדם ממוצע כאן‬
‫מקבל שש קוביות, שבע קוביות.‬
‫תצאו לשתות משהו אחרי ההופעה,‬
‫יתנו לכם שש קוביות קרח.‬
‫ככה החברה שלנו בנויה.‬
‫הבחור הזה שווה יותר קוביות קרח‬ ‫מראש ממשלת אנגליה.‬
‫אנחנו כל כך מצליחים‬ ‫שיש לנו דיאטה שנקראת "צום לסירוגין".‬
‫זה כשהולכים לישון רעבים.‬
‫כלומר, בכל...‬
‫ההיסטוריה של האנושות‬
‫המטרה העיקרית הייתה לא ללכת לישון רעבים,‬
‫ועכשיו אנשים שואלים אותך,‬
‫"מה שלומך?"‬ ‫"מת מרעב."‬
‫"מזל טוב."‬
‫הצלחנו. אנחנו ענקים.‬
‫אם תפרוץ מלחמת עולם‬
‫נצטרך לדאוג לשתי מדינות,‬
‫סין ורוסיה.‬
‫מתוך 190 מדינות, רק שתיים.‬
‫אורוגוואי חייבת להיות נחמדה לכולם.‬
‫בישיבות מועצת הביטחון של האו"ם‬
‫הם נתקלים בלוקסמבורג בשירותים,‬
‫שניהם אומרים, "סליחה."‬ ‫"סליחה, לא שמתי לב."‬
‫והנשיא שלנו יכול לצעוק, "לכו חפשו."‬
‫כולם אומרים, "הם מאמריקה, הם משוגעים."‬
‫כי הם יודעים שאנחנו יכולים לפגוע בהם.‬
‫מדינות אחרות מאיימות בדיבורים‬
‫אבל הן לא קמות מהכיסא.‬
‫אז הבעיה לא שם. הבעיה כאן.‬
‫פגשנו את האויב. זה אנחנו.‬
‫ועכשיו אנחנו על סף מלחמת אזרחים.‬
‫אתם לא רוצים שתהיה כאן מלחמת אזרחים.‬
‫המדינה הזאת לא בנויה לעוד מלחמת אזרחים.‬
‫בפעם הראשונה בהיסטוריה‬
‫נראה פליטים שמנים.‬
‫זה לא ייראה טוב.‬
‫פליטים במכנסי ג'ינס קצרים וכפכפים‬
‫וחולצות של "המשרד",‬
‫סוחבים צידניות מעבר לגבול עם קנדה.‬
‫הם ייראו כמו עדר בהמות.‬
‫זה לא מכובד. בעוד חמישים שנה‬
‫ילדים בשיעור היסטוריה ‬ ‫יקראו על הקרב בסיקס פלאגס.‬
‫המצור על דייב אנד באסטר'ס.‬
‫הבעיה היא שמלחמה גורמת לטמטום להתפשט.‬
‫היא יוצרת היסטריה המונית,‬ ‫וזה מה שקורה עכשיו.‬
‫חצי מהמדינה מוכן להישבע המוסלמים פולשים‬
‫והחצי השני נשבע שהנאצים פולשים.‬
‫לכן המדינה נבנתה על פשרה,‬
‫כי האבות המייסדים הבינו‬ ‫שרוב האנשים חולים בראש.‬
‫אבל הבעיה היא שאף אחד לא אוהב להתפשר.‬
‫המערכת תקועה כבר 40 שנה‬
‫וזה לא מפריע לאף אחד.‬
‫המערכת שלנו היא כמו לשבת בפקק‬
‫במשך 40 שנה.‬
‫אתה צופר, המצבר מת,‬
‫אין לך דלק, אתה רותח מעצבים.‬
‫אתה מקלל, "אני ארצח אותם!‬
‫אני אהרוג את עצמי ואת כולם!"‬
‫וזה שלידך אומר, "לפחות מותר לך לדבר ככה.‬
‫זה מה שיפה במדינה שלנו."‬
‫ובואו נזכור, המלחמה כנראה תתחיל‬
‫כשהקיצוניים יעלו לשלטון.‬
‫עדיף לנו שהקיצוניים יהיו בשלטון‬ ‫כשפורצת מלחמה.‬
‫אתם לא רוצים גנרלים מתונים.‬
‫מי צריך גנרל מתון?‬
‫אתם לא רוצים גנרל שנואם לפני הקרב,‬
‫"בחורים, נסתער על הגבעה ונשמיד את הכפר.‬
‫אבל תזכרו, האנשים שם הם כמוני וכמוכם‬
‫בעומק ליבם.‬
‫זו תרבות שונה. בואו נהרוג אותם."‬
‫לא צריך פילוסופים. צריך גנרלים.‬
‫"הם רעים, אנחנו טובים."‬
‫וכשתפרוץ מלחמה, לא נוכל להפסיק.‬
‫אף אחד לא יודע איך להפסיק מלחמה.‬
‫אנחנו אפילו לא יודעים‬ ‫איך להפסיק קטטה בבר.‬
‫איך נוכל להפסיק מלחמה?‬
‫וברים הם המקום האחרון‬ ‫שצריכה לפרוץ בו קטטה.‬
‫ברים הם המקום הכי שמח בעולם.‬
‫הם כמו דיסנילנד למבוגרים.‬
‫אתם כבר לא בעבודה.‬
‫אתם עם חברים. יש אלכוהול, ‬ ‫מוזיקה, אנשים יפים,‬
‫ועדיין יש אלימות.‬
‫בעבודה הייתם מצפים לראות אלימות.‬
‫כי אתם בעבודה.‬
‫תשע וחצי, שלישי בבוקר,‬
‫זה אמור להיות המקום הכי אלים בעולם.‬
‫"אל תתקרבו למכונת הצילום.‬ ‫זה מרחץ דמים."‬
‫אז איך כל זה קרה לאימפריה כל כך מפוארת?‬
‫קודם כול, רצינו עוד.‬
‫זאת הצהרת הכוונות שלנו.‬
‫יותר גדול. יותר טוב. יותר מהר. עוד.‬
‫התחלנו עם 13 מושבות. היום יש 50 מדינות.‬
‫מה רע ב־13 מושבות?‬
‫זה הרבה.‬
‫היינו יותר גדולים מאנגליה וצרפת.‬
‫אבל היינו חמדנים.‬
‫לא הבנו את הרמז מאלוהים.‬
‫אלוהים שם מסביבנו הרים ונהרות.‬
‫כדי לסמן גבולות בין ארצות.‬
‫אירופה היא בערך בגודל שלנו.‬ ‫הרבה ארצות שונות.‬
‫כי הם הבינו.‬
‫כל 1,000 קילומטרים‬ ‫יש לאנשים אישיות אחרת.‬
‫נראה לכם שלהונגריה וסקוטלנד‬ ‫יש פחות במשותף‬
‫מאשר ליוטה וניו ג'רזי?‬
‫והדבק שהיה אמור לחבר אותנו,‬
‫להגן עלינו מפני שבטיות, מלחמת אזרחים,‬
‫כל מה שכתוב בחוקה,‬
‫דמוקרטיה, שוויון, חופש הדיבור.‬
‫"חופש דיבור". בכלל לא הגזמנו עם זה.‬
‫אף אחד לא סותם במדינה הזאת.‬
‫ובתור מדינה שהוקמה על חופש דיבור,‬ ‫אני רוצה לומר‬
‫שלא שמעתי הרבה נאומים גדולים פה.‬
‫אם תצליחו למנות 20 נאומים גדולים‬ ‫מאז הקמת המדינה‬
‫אז אני טועה, אבל אין.‬
‫היו חמישה.‬
‫הנאום של מרטין לותר קינג,‬
‫הנאום של ג'ון פ. קנדי,‬
‫ועוד שלושה מונולוגים מסוף העונה‬
‫בתוכנית "הרווק"‬
‫כשהבחור נואם לבחורה.‬
‫"איתך אני יכול להיות אני,‬
‫אבל...‬
‫אבל איתה,‬
‫אני מרגיש כמו האדם שאני אמור להיות."‬
‫ו...‬
‫וכן..‬
‫וכן ניסיתי להיפתח,‬
‫ואני כן רואה את עצמי‬ ‫עם אישה וילדים‬
‫ומשפחה בעתיד,‬
‫וזה יכול לקרות רק איתך.‬
‫אבל את כל כך מושלמת שזה מפחיד אותי.‬
‫לכן אני שולח אותך הביתה‬
‫ואני נותן...‬
‫אני נותן לה את הוורד."‬
‫חופש הדיבור לא עזר בכלל,‬ ‫אבל עכשיו לכל אחד יש דעה.‬
‫והמדיה החברתית הרסה את הדעה.‬
‫כי חופש הדיבור לא היה אמור להיות חשמלי.‬
‫זאת אומנות אקוסטית.‬
‫היינו אמורים לנאום מעל גדם עץ‬
‫מול שבעה חקלאים אחרים,‬
‫או אולי בצרכנייה,‬
‫בכיסא מתנדנד על המרפסת.‬
‫אם היו אומרים לכם לפני 15 שנה,‬
‫"יש לי רעיון‬
‫שיאפשר לכולם להביע‬ ‫את המחשבות הכי נסתרות שלהם‬
‫כל יום, כל היום‬
‫עד עדכונים מדקה לדקה לכל העולם,"‬
‫היית אומרים, "אלוהים, בבקשה לא."‬
‫זה...‬
‫זה יוביל לקריסת התקשורת‬
‫האשמות שווא, לעג ושלטון ההמון.‬
‫כי מדיה חברתית נשמעת כמו דמוקרטיה מושלמת,‬
‫חלופת רעיונות תרבותית‬ ‫באופן שווה בין כולם.‬
‫אף אחד לא ידע שזה יהפוך‬ ‫לחבורת שיכורים בחתונה‬
‫שחוטפים את המיקרופון מידו של השושבין.‬
‫"רגע, אני רוצה להגיד משהו."‬
‫"מי זה?"‬
‫"לא יודע. הוא לא אמור להיות שם.‬
‫הוא יוצא עם מישהי שעובדת עם הכלה."‬
‫זוכרים כשהאינטרנט התחיל,‬
‫היינו חיוביים כמו חבורת מעודדות.‬
‫כולם העלו תמונות של חדי קרן,‬
‫שקיעות, קשת בענן,‬
‫ציטוטים מעוררי השראה.‬
‫"אתמול הוא המחר של היום."‬
‫זה נדוש, אבל תראו מה קורה היום.‬
‫"אל תתערב."‬
‫"שלא תעז לדבר עליי."‬
‫"הלוואי שתישרף."‬
‫אני זקן. גדלתי בעולם לא מקוון.‬
‫ובאותם ימים‬
‫אם רצית לנהל ויכוח פוליטי עם מישהו,‬
‫לא יכולת להישאר בתחתונים.‬
‫היית צריך להתלבש, לרדת לבר המקומי,‬
‫לפתוח עיתון‬
‫ולמצוא מישהו שהתנגד לדעות שלך.‬
‫אתה שואל, "אתה אוהב את זה, נכון?"‬
‫והוא עונה, "למען האמת, כן. יש לך בעיה?"‬
‫והייתם מתווכחים.‬
‫אבל אלה היו חברים, משפחה,‬ ‫אנשים מהשכונה.‬
‫אז הבר עצמו היה פייסבוק.‬
‫טוויטר היה כל הזרים‬ ‫שמסניפים קוקאין בשירותים ביחד.‬
‫מדברים בהתפרצויות של עד 280 אותיות.‬
‫פרנואידים. "למה אתה עוקב אחריי?‬
‫שולח לי הודעה? אני אחסום אותך."‬
‫רדיט זה הלקוחות הרגילים‬ ‫שבאים לשם יותר מדי‬
‫אז הם שמים לב לדברים לא חשובים.‬
‫מתבוננים כל הזמן.‬
‫"שינית את הברז של הבירה?"‬
‫"בסדר. שמעתי מספיק."‬
‫והטרול היה הבחור שישן בפינה,‬
‫מרים את הראש פעם בשלוש שעות ואומר‬
‫"תנשקו לי את התחת."‬
‫אתה כזה, "בסדר.‬
‫שמעתי מספיק.‬
‫נפסיק להיות חברים שלך."‬
‫עוד דבר שהמדיה החברתית עשתה‬
‫הוא ליצור תתי־קטגוריות של אנשים.‬
‫אנשים משיחיים.‬
‫יש אנשים עם תסביך משיחי ברשתות החברתיות.‬
‫אני מבין את זה.‬
‫אם יש לך יותר מ־12 עוקבים‬
‫טכנית, מצבך יותר טוב משל ישו.‬
‫זה מה שהם חושבים.‬
‫"לישו היו 12, לי יש 23.‬
‫כדאי שאביע את דעתי על אירועי אקטואליה."‬
‫היומרנות, החשיבות העצמית.‬
‫אגודל למעלה, אגודל למטה.‬
‫הפכנו לאומה של קיסרים רומיים.‬
‫ויש את אלה שחושבים‬ ‫שבגלל שהם מפורסמים,‬
‫הם בטח גם חכמים.‬
‫יש מפורסמים‬
‫שבילו כל יום בחמש השנים האחרונות באינטרנט,‬
‫מתווכחים עם תיכוניסטים ממיסיסיפי‬ ‫על החוק לטיפול בר־השגה.‬
‫ספורטאים נותנים שיעורים באזרחות‬
‫לחשמלאים מטופיקה.‬
‫קולנוענים על השטיח האדום‬ ‫נוזפים בעובדי פחחות.‬
‫כאילו שהוא יגיד,‬
‫"כדאי להקשיב לו.‬
‫הוא ביים סרט סופר־גיבורים שדי אהבתי‬ ‫לפני שלוש שנים."‬
‫ראיתי שחקן מפורסם שצייץ מהים התיכון.‬
‫"בחופשה עם הבן באיטליה.‬
‫רציתי להזכיר לכולם שם בבית‬
‫להצביע בשבוע הבא‬ ‫לחבר מועצת העיר השלישי‬
‫במחוז ה־14 של דרום־מערב אינדיאנה."‬
‫הוא לא יודע‬
‫שהוא מטיף לבן אדם‬
‫במחוז ה־14 של דרום־מערב אינדיאנה‬
‫שאוכל ארוחה קפואה‬
‫על בלוק מנוע שעומד באמצע הסלון?‬
‫ליום ההולדת, הוא אמר לבן שלו‬
‫שמסכת הריתוך הישנה שלו‬ ‫היא קסדה של איירון מן.‬
‫הוא לא מקבל חופשה.‬
‫בחופשה הוא נותן לילדים לבוא למפעל‬
‫ולשחק עם נפצים‬
‫בזמן שאשתו נשכבת להשתזף על טרקטור.‬
‫אל תבוא לאנשים עם הלמבורגיני,‬
‫תשפריץ עליהם בוץ, וכשישאלו למה‬
‫תגיד, "אני מוחה נגד השלטון."‬
‫אבל לאנשים לא אכפת מה אני אומר.‬
‫כולם רוצים לשלוט באנשים,‬
‫מה הם אומרים, מה הם חושבים. כולם.‬
‫גם אנשים שאנחנו הולכים לראות‬
‫במיוחד כדי לשמוע דעה שונה,‬
‫כמו קומיקאים, בתאוריה.‬
‫הרבה אנשים מתמקדים‬ ‫בשפה שבה קומיקאים משתמשים.‬
‫ממש כיף לראות איך סטנד־אפ‬ ‫מפתח מודעות חברתית.‬
‫כי...‬
‫לא, תראו.‬
‫בלוגרים אומרים לי כל הזמן,‬
‫"בתור קומיקאי, אתה יודע‬
‫שאתה אמור לגדול יחד עם הקהל שלך?"‬
‫וזה נכון. בשביל זה נהייתי קומיקאי,‬
‫כדי שאוכל לצעוד יד ביד‬ ‫עם המוסכמות החברתיות של היום.‬
‫רציתי להתאים את עצמי לסטטוס קוו.‬
‫שאלו אותי כשהייתי ילד,‬
‫"מה אתה רוצה להיות כשתגדל?"‬
‫אמרתי, "לא משנה , העיקר שאוכל‬
‫לתמוך בדעה של הזרם המרכזי."‬
‫אמרו לי, "נשמע שתהיה קומיקאי טוב."‬
‫כל ההתעסקות בשפה‬
‫גורמת לי להבין שאנחנו זקוקים לאסון טבע‬
‫כדי להכניס דברים לפרופורציות.‬
‫נראה לכם שבזמן המגפה השחורה,‬ ‫כשכולם עם פצעים,‬
‫הם חשבו, "לא נוח לי עם הביטוי‬
‫'להשליך את המתים'.‬
‫זה מזלזל. זה ביטוי מתנכל."‬
‫הדבר השני הוא‬ ‫שבגלל חופש הביטוי, כולנו הפכנו למבקרים.‬
‫כל אחד יודע מה הבעיה.‬
‫גם אם אין לך פתרון,‬
‫העיקר שתביע דעה.‬
‫תשאלו כל אחד מה הבעיה במדינה הזאת.‬ ‫כולם יודעים. גאונים.‬
‫"אני אגיד לך מה הבעיה. הפוליטיקאים." ‬
‫כולם חושבים, "הנה דעה שעוד לא שמעתי."‬
‫"לא, אלה התאגידים."‬
‫"אלה חברות הביטוח."‬ ‫"אלה חברות התרופות."‬
‫"זו המערכת החוקית."‬ ‫"זו מערכת המשפט."‬
‫"אלה האיגודים."‬ ‫"אלה המהגרים."‬
‫"אלה האמריקאים."‬
‫ולבסוף, אלה עם החזון.‬
‫"הבעיה היא שזו מדינה מושחתת, רקובה,‬
‫סקסיסטית מהיסוד, גזענית,‬ ‫הומופובית, שונאת זרים,‬
‫רוצחת עמים זוועתית."‬
‫"זה נשמע נוראי.‬
‫כדאי שתברח מפה מהר."‬
‫"למה לברוח? זאת המדינה הכי טובה בעולם."‬
‫אז חופש הביטוי היה רעיון דבילי.‬
‫אנחנו לא חכמים מספיק בשביל זה.‬
‫שיהיה חופש דיבור בשני, רביעי ושישי.‬
‫תגידו מה שבא לכם.‬
‫שלישי, חמישי, שבת, רק הבעות פנים.‬
‫בראשון תחשבו מה אתם הולכים להגיד השבוע.‬
‫מה עוד? החוק.‬
‫אנחנו לא מדינה של אנשים,‬ ‫אנחנו מדינה של חוקים.‬
‫ואלה שאוכפים את החוקים נקראים "נציגים".‬
‫זו הגאונות של האבות המייסדים.‬
‫אנשי ביניים, זה היה הרעיון שלהם.‬
‫פוליטיקאים, עורכי דין, שוטרים.‬
‫אנשים שאפשר להתעצבן עליהם‬
‫כדי שלא נרדוף אחד אחרי השני‬ ‫מסביב לכיכר העיר עם פטיש ביד.‬
‫כי בלי סוכני נדל"ן,‬
‫פעם, כשלא היו אנשי ביניים,‬
‫היו באים, דופקים לך בדלת,‬
‫"מה המצב? אחלה בית. אני רוצה לגור פה."‬
‫"אני גר כאן. אני אוהב את הבית הזה."‬
‫"מוכן למות בשבילו?‬
‫כי לשם זה הולך, מבין אותי?"‬
‫אתה אומר "סליחה רגע," נכנס פנימה,‬
‫מביא חפץ חד, עורף להם את הראש‬
‫ותולה אותו על יתד מחוץ לבית‬
‫כדי שכולם ידעו שהבית לא למכירה.‬
‫במקום זה, יש אנשי ביניים,‬
‫סוכני נדל"ן שאומרים, "אתם לא צריכים לדבר.‬
‫אתם לא תיפגשו.‬
‫זה החוק, זה החוזה,‬
‫ככה עושים את זה."‬
‫אבל גם פה הגזמנו.‬
‫עכשיו אנחנו מאשימים את אנשי הביניים.‬
‫כמו פוליטיקאים, דוגמה מצוינת.‬
‫אנשים אומרים, "הפוליטיקאים מושחתים." למה?‬
‫"כי הם עושות טובות‬ ‫לאנשים שתרמו כסף ועזרו להם להיבחר."‬
‫קודם כול, לי זה נשמע אתי לגמרי.‬
‫מושחת...‬
‫מושחת זה אחד שלוקח ממך כסף‬ ‫ולא עושה לך טובות.‬
‫זו לא אשמתם שהמערכת בנויה ככה‬
‫שכל הנציגים צריכים להתחנן‬
‫בפני סוכן הפרסום.‬
‫"אפשר לשדר פרסומת של חצי דקה הערב?"‬
‫והוא אומר, "100,000 דולר."‬
‫"אתה לא מבין, זה לא כדי למכור מוצר.‬
‫זה לבחירות. זה יסוד הדמוקרטיה."‬
‫וסוכן הפרסום אומר,‬
‫"אתה לא מבין. זה סוף העונה‬
‫של 'שלדון הצעיר'."‬
‫כן.‬
‫הבעיה במערכת המשפט היא‬ ‫שזו אפילו לא המערכת שלנו.‬
‫היא מבוססת על החוק הרומי,‬
‫המערכת שהתפרסמה בזכות רצח ישו.‬
‫התחלנו ברגל שמאל.‬
‫ההצבעה הדמוקרטית הראשונה ששמעתי עליה,‬ ‫פונטיוס פילאטוס.‬
‫המושל הרומי מביא את בר־אבא וישו‬
‫ואומר, "אנחנו לא מתערבים. זה בידיכם.‬
‫העם יחליט מי יחיה ומי ימות.‬
‫יש את בר־אבא. אתם מכירים אותו.‬
‫הוא רוצח אנשים.‬
‫אתם לא מזהים אותו ממשהו אחר,‬
‫רק מזה שהוא רוצח אנשים.‬
‫יש בחור חדש, ישו. הגיע לפה ביום שני.‬
‫הוא... ‬
‫אנחנו חושבים שהוא נביא שקר, אבל זה...‬
‫יש הרבה כאלה. זו עבירה קלה ביהודה.‬
‫וישו הפסיד. הוא לא הפסיד,‬
‫הוא נמחץ.‬
‫וככה אנחנו מצביעים.‬
‫למה? למה האבות המייסדים בחרו בשיטת משפט‬
‫שבה בנו של אלוהים מפסיד לרוצח סדרתי?‬
‫כי הם הרגישו‬
‫שהם יכולים לנטרל את שלטון ההמון בדמוקרטיה‬
‫בעזרת נציגים.‬
‫אז כשאתם יוצאים בלילה‬
‫ויש מישהו ערום שמנופף במצ'טה,‬
‫דבר שאני בטוח שכולכם ראיתם,‬
‫אתם לא חושבים כמו אספסוף,‬
‫"בואו נסקול אותו. נשרוף אותו כמו פעם."‬
‫אתם חושבים, יש נציג.‬
‫אנשי ביניים. "שמישהו יתקשר למשטרה."‬
‫כי בדמוקרטיה ייצוגית‬
‫יש בחור עם שפם שעבר מבחן לשירות אזרחי.‬
‫הוא זה שבא ושואל, "מה אתם רוצים?"‬
‫ואתם עונים, "תיכנס בינינו." ‬
‫והיו עוד מערכות משפטיות לפנינו‬
‫שעבדו טוב.‬
‫דו־קרב, נקמת דם, צדק אזרחי.‬
‫אף אחד לא תבע על הוצאת דיבה‬ ‫בימי הדו־קרב.‬
‫היית מטפל בזה. היית בא,‬
‫"שמעתי שקראת לדוכס של גלוסטר בן בליעל."‬
‫והשני אומר, "נו, אז מה?"‬
‫"אז אני הדוכס של גלוסטר. זה מה.‬
‫על המשמר, לוכד עכברושים חלקלק."‬
‫בימים של נקמת הדם,‬
‫נקמת דם, הייתה באה משפחה‬
‫ונותנת לחיות שלהם לרעות בשדה שלך,‬
‫שזה סוג של עלבון.‬
‫זה כאילו אם מישהו‬ ‫תולה את המעיל שלו על הכיסא שלך.‬
‫זו פלישה לשטח שלך.‬
‫היו הולכים לזקני השבט. "מה נעשה?‬
‫הם רועים בשדה שלנו. להרוג אותם?"‬
‫הוא אומר, "אל תהרגו אותם. תנו להם.‬
‫הם עניים, כמונו.‬
‫להם יש ארבעה יאקים, לנו יש ארבעה.‬
‫תנו להם לגדל את המשפחה. תנו להם לרעות.‬
‫תנו להם לשגשג. ילדים, נכדים, נינים.‬
‫ואז, כשהם בשיא ההצלחה,‬
‫אז תהרגו אותם."‬
‫זאת נקמת דם.‬
‫אז אם מישהו שם את המעיל על הכיסא שלכם‬
‫בהופעה הזאת, אל תעשו כלום.‬
‫חכו עד שתלכו ל"המילטון".‬
‫אז אולי...‬
‫אז זה ישנה משהו.‬
‫וצדק אזרחי,‬
‫תגידו מה שתגידו,‬
‫אבל דברים כמו הטרדה מינית פשוט לא קרו.‬
‫זה פשוט לא התרומם.‬
‫הבחורה הייתה באה הביתה וצועקת, "אבא!"‬
‫"מה יש, בת שלי?"‬
‫"המפקח שלי, קארל, אמר לי דברים מגעילים."‬
‫"באמת? תקראי לאחים שלך ולבני הדודים."‬
‫הולכים לשם. "אתה קארל?"‬
‫"כן." מכים אותו למוות עם אתי חפירה.‬
‫זה עבד, אבל זה היה פרימיטיבי מדי‬
‫אז החוקה החליפה את זה.‬
‫איש הביניים הגדול מכולם, דרך אגב.‬
‫אבל הגזמנו גם עם החוקה,‬
‫ועכשיו היא עוזרת לאשמים יותר מלחפים מפשע‬
‫בגלל הבירוקרטיה.‬
‫היום, הבחורה באה הביתה בוכה,‬
‫היא מדברת עם החוקה, לא עם אבא שלה.‬
‫"המפקח קארל אמר לי..."‬
‫"טוב, יש חופש דיבור. 'אמר' זה שטח אפור.'‬
‫"כן, אבל הוא יושב קרוב אליי."‬
‫"זה חופש ההתאספות."‬
‫"הוא התחיל איתי 30 פעם.‬ ‫אני מסרבת והוא ממשיך."‬
‫"הזכות לעתירה."‬
‫ואז התיקון הראשון, ‬ ‫מגילת הזכויות, למה זה גרם?‬
‫סדום ועמורה. זכויות תמיד מובילות לזה.‬
‫אנחנו שופטים אנשים אחרים בהחלקת אצבע.‬
‫אנשים עושים את זה כל יום.‬
‫אם הייתם מראים את טינדר לקליגולה‬
‫הוא היה אומר, "שאני אבין.‬
‫אלוהים אדירים. אתם רציניים איתי?‬
‫גם אני אוהב לבלות, אבל זה יותר מדי."‬
‫צריך לחזור אחורה.‬
‫חייבים לחזור לדייטינג‬ ‫של לפני המצאת החשמל.‬
‫בלי סקס. ככה המדינה שלנו נבנתה.‬
‫הבחור מגיע.‬
‫בדור הבא, הבחורים הצעירים יעמדו בדלת‬
‫ויקודו קידה למשפחה, כמו פעם.‬
‫הדייט הראשון הוא תמיד אותו דייט.‬
‫הליכה בשביל.‬
‫סתם טיול בשביל.‬
‫דייט שני,‬
‫אתה דוחף אותה על נדנדה 20 דקות.‬
‫פעם היה כיף להתנדנד.‬
‫עדיין כיף להתנדנד. זה הקטע המביך.‬
‫התנדנדתם פעם בתור מבוגרים‬
‫ופתאום התחלתם ליהנות? זה מביך.‬
‫אבל ככה נבנתה המדינה. לא עשו סקס.‬
‫תראו סרטים משנות הארבעים.‬
‫הבחור רק רוצה נשיקה.‬
‫נשיקה אחת. זאת כל העליליה.‬
‫מלחמת העולם השנייה, הוא לבוש כמו מלח,‬
‫"קדימה, מותק. תני נשיקה. אני מטורף עלייך."‬
‫"אני יוצא לים מחר." הוא תמיד יוצא לים מחר.‬
‫והבחורה אומרת, "לא."‬
‫יש לו 500 חברים על המשחתת מאחורה.‬
‫הם מנסים לעודד אותו.‬
‫"תני לו נשיקה, מותק. תני לו נשיקה, חומד.‬
‫תני לו נשיקה, חמודה."‬
‫הוא אומר לה, "יש מלחמה. זה אמיתי,‬
‫מחר אנחנו יוצאים לנורמנדי.‬
‫אפשר נשיקה אחת? יש לי הרגשה רעה."‬
‫היא אומרת, "בירח הדבש."‬ ‫אז מתנשקים בפעם הראשונה.‬
‫ירח הדבש, סקס בפעם הראשונה.‬
‫כשאני הייתי ילד‬
‫ג'וני קרסון בטלוויזיה‬ ‫היה מספר בדיחות על ירח הדבש‬
‫וכל הזקנים היו מתגלגלים מצחוק‬
‫כי זה היה הדבר הכי מלוכלך שאפשר להגיד.‬
‫אז שכבו בפעם הראשונה.‬
‫ג'וני היה עומד שם,‬
‫"ואז הם נסעו לירח הדבש."‬
‫וכל הזקנות אומרות,‬
‫"ג'וני, אתה פשוט משוגע. אני נשבעת."‬
‫"הם לא יצאו מהחדר במשך שלושה ימים."‬ ‫"ג'וני!"‬
‫היום בירח הדבש‬
‫אנשים כבר שכבו ביחד מאות פעמים.‬
‫לא קורה שום דבר מיוחד.‬
‫"היי, זה ירח הדבש. רוצה לעשות סקס?"‬
‫"אבל שכרנו חסקה.‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫אני לא רוצה לשכב איתך. אנחנו בירח דבש.‬
‫אנחנו אמורים לעשות דברים‬ ‫שלא עושים בבית,‬
‫ליצור זיכרונות ביחד.‬
‫יש מצנחי רחיפה, סיור בהר געש.‬
‫שכבתי איתך חצי מהחיים.‬
‫אף פעם לא עשיתי אומגה."‬
‫אלה היו זמינים עדינים ואדיבים יותר.‬
‫גם המוזיקה של שנות הארבעים‬
‫לא הייתה מינית באופן בוטה.‬
‫לא דיברו על חלקי גוף.‬
‫היה צריך להנמיך ציפיות, אתם מבינים?‬
‫לא היו ציצים ותחת.‬
‫"עינייך."‬
‫"שפתייך."‬
‫"הכוכבים."‬
‫"איך שאת חובשת את הכובע."‬
‫ציפיות נמוכות.‬
‫לבחור היה עומד רק מהרעיון‬
‫של הירח משתקף לך בשיער.‬
‫ויש כאלה שאומרים,"לא, זה בריא‬
‫שהתחלנו לעשות סקס לפני הנישואים‬ ‫בשנות ה־60'."‬
‫לא, זה לא.‬
‫אחרת, למה אחרי שנה...‬
‫זה היה אמור להיות מסעיר.‬
‫תנוחה מיסיונרית לפני הנישואים‬ ‫היה אמור להספיק ל־80 שנה.‬
‫אבל אחרי שנה, אנשים השתעממו.‬
‫"בואי נעשה דוגי."‬ ‫"תהיי את למעלה."‬
‫שלישיות, אוראלי, אנאלי.‬
‫והיום, אתם בכלל מזהים מה זה סקס?‬
‫סטירות לפרצוף. "סלחי לי."‬
‫משיכות בשיער.‬
‫יריקות.‬
‫חניקות.‬
‫כשאני הייתי צעיר, הסקס נגמר‬ ‫כשהבחורה אמרה "גמרתי."‬
‫היום היא מסמנת שהיא נכנעת.‬
‫אני גדלתי בשנות השבעים,‬
‫ועוד חשבו שהיינו פרועים.‬
‫היינו ילדים תמימים בהשוואה להיום.‬
‫אם אחד החברים היה ניגש אלינו‬
‫עם מצלמת פולארויד‬
‫והיינו שואלים, "מה זה?"‬
‫"תמונה של איבר המין שלי."‬
‫"למה יש לך את זה? הרופא צילם את זה?"‬
‫"לא, צילמתי לבד."‬
‫"זה בשביל לתת לרופא?"‬
‫"לא. רציתי להראות את זה לבחורה ההיא."‬
‫"למה שתעשה דבר כזה?"‬
‫"כי היא מוצאת חן בעיניי."‬
‫היינו צריכים לגמור אותו במכות‬
‫כי זה דבר שמתאים לרוצח סדרתי.‬
‫אני מבטיח לכם שזה לא היה חוקי‬
‫להסתובב עם תמונה של איבר המין‬ ‫ולתת אותה למישהו‬
‫במדינה הזאת עד בערך 2011.‬
‫זה בטח עדיין בפרופיל ה־FBI‬ ‫לזיהוי רוצח סדרתי.‬
‫"מצית שרפות מגיל צעיר.‬
‫מתעלל בבעלי חיים.‬
‫מסתובב עם תמונה של איבר מין ממוצע.‬
‫חושב שזו אחלה שורת פתיחה."‬
‫סקס. עוד דבר שהגזמנו בו.‬
‫לא כולנו, כמובן. אתם יודעים מי אתם.‬
‫ו...‬
‫אתם יודעים מה עשיתם.‬
‫מה נשאר? דמוקרטיה. שוויון.‬
‫"שוויון", עוד רעיון מעולה‬
‫שהתברר כצעד גרוע.‬
‫"שווים בעיני החוק" אומר‬ ‫שכולם שווים בעיני החוק.‬
‫זה אומר שהחוק מגן על מנוולים.‬
‫זה אומר כשאתם בעבודה מול המחשב,‬
‫זה שמתגנב מאחורי כתף שמאל‬
‫וטופח עליה ואתם מסתובבים לשם‬
‫והוא נעמד מאחורי כתף ימין‬
‫והוא בטוח שזה מצחיק,‬
‫ההצבעה שלו שווה להצבעה שלכם בבחירות.‬
‫זה אומר שבן הדוד המצחיק‬
‫במפגש המשפחתי, יש לכם כוס ביחד,‬
‫והוא מתגנב מאחוריכם‬
‫ותוקע את הברך שלו מאחורי הברך שלכם‬
‫ואתם שופכים את המשקה וכמעט נופלים,‬
‫הוא זכאי לאותם חופשות פדרליות כמוכם.‬
‫גבירתי, את בטח קמה‬ ‫בסביבות 06:00–06:30 כל בוקר,‬
‫נוסעת לעבודה‬ ‫ובזמנך החופשי מנסה להיות אזרחית טובה.‬
‫מצביעה, מנסה להתעדכן באקטואליה.‬
‫החלאה שם מאחורה קם ב־11:00‬
‫וקורא את מדור הספורט.‬
‫הפעם האחרונה שהוא הצביע‬ ‫הייתה באליפות הבייסבול ב־2012.‬
‫יש לו אותה חותמת בדרכון כמו שלך.‬
‫זה שוויון. זה לא צדק.‬
‫זאת דמוקרטיה, חיה. ‬
‫כי "דמוקרטיה" היא עוד מילה גדולה,‬
‫אבל בעצם, דמוקרטיה... קודם כול,‬
‫בתור חברה, אנחנו חיים בדמוקרטיה. זה בסדר.‬
‫בתור יחידים, אנחנו לא חיים בדמוקרטיה.‬
‫החיים שלכם לא...‬ ‫רק חלק קטן הוא דמוקרטיה.‬
‫שמונה שעות ביום אתם בעבודה.‬
‫זו דיקטטורה. בעבודה לא מצביעים.‬
‫"אנחנו רוצים לצאת מוקדם בחמישי. הצבענו."‬
‫"אתם מפוטרים."‬
‫שש שעות ביום אתם עם המשפחה.‬ ‫זו מערכת שבטית.‬
‫שעה וחצי ביום אתם ברכבת התחתית.‬
‫זה ניסוי אנרכיסטי כושל.‬
‫ושש שעות ביום אתם ישנים.‬
‫אז אתם חיים בדמוקרטיה שעתיים וחצי ביום.‬
‫בחצי מהזמן הזה אתם מתווכחים עם אלקסה‬ ‫על טעויות בהגייה‬
‫ומחכים שיקראו לכם בסטארבקס.‬
‫כי דמוקרטיה היא לא מערכת שעובדת.‬
‫זה רעיון מדהים.‬
‫אניחנו לא מיישמים אותו‬ ‫בעבודה או בבית הספר.‬
‫צריך מורים שיהיו מנהיגים חזקים.‬
‫אתם רואים מה קורה כשהמורים הולכים‬
‫והילדים יוצאים לגינה בהפסקה.‬
‫הם יוצרים ממשלה משלהם,‬ ‫וזה לא משטר דמוקרטי.‬
‫אלה חוקי הג'ונגל.‬
‫פתאום צצים שרי מלחמה ומחלקים פקודות.‬
‫"תפיל אותו. יש לו ספרים."‬
‫"דחוף אותו, יש לו משקפיים."‬
‫"תמשוך לה בשיער, היא ביישנית מדי."‬
‫הם הופכים לעדר של צבועים‬
‫שמחפשים את האיילה עם הגשר בשיניים והמשאף.‬
‫דמוקרטיה, קודם כול,‬
‫האבות המייסדים לא המציאו אותה.‬ ‫היוונים המציאו אותה.‬
‫הם רק רכבו על הגל.‬ ‫הם היו במקום הנכון, בזמן הנכון.‬
‫היום הם בצד הנכון של ההיסטוריה‬
‫וזה מה שכולם רוצים,‬ ‫להיות בצד הנכון של ההיסטוריה.‬
‫איזו מטרה מטופשת. איך תדעו?‬
‫אתם בצד הנכון,‬ ‫ופתאום אתם בצד הלא נכון.‬
‫יודעים מה היה בצד הנכון‬
‫במשך 500 שנים במדינה הזאת?‬
‫כריסטופר קולומבוס.‬
‫מ־1492 עד 1992‬
‫לא שמעתם עליו אף מילה רעה.‬
‫קראו לערים על שמו,‬
‫בתי ספר, רחובות, מעגלי תנועה.‬
‫עד שיום אחד, לפני 11 שנים,‬ ‫אנשים התחילו להגיד לי‬
‫"אתה יודע מה יש מחר, נכון?‬
‫יום קולומבוס."‬
‫כאילו זה יום ההולדת של צ'ארלס מנסון.‬
‫הוא עבר מהצד הנכון לצד הלא נכון.‬
‫והוא היה מת. הוא לא עשה שום דבר.‬
‫אבל במדינה שלנו,‬ ‫אנחנו מנסים לכפר על חטאי העבר.‬
‫אז כרגע יש מדינות‬
‫שכבר משנות את יום קולומבוס‬ ‫ליום העמים הילידים.‬
‫כולם אומרים, "איזה רעיון נהדר."‬
‫הם עד כדי כך טיפשים.‬
‫קודם כול, נראה לכם שהילידים רוצים‬
‫שהחג הלאומי שלהם יחול‬ ‫ ביום שבו קולומבוס הגיע לאמריקה?‬
‫ככה...‬
‫ככה יודעים שהמדינה בדרך החוצה,‬
‫כשאפילו בחגים שלנו‬
‫צריך שתהיה דרמה ושנטיל בהם ספק,‬
‫כי זה אומר שאנחנו מטילים ספק בזהות שלנו.‬
‫אנחנו עדיין חוגגים,‬ ‫אבל הם שנויים במחלוקת.‬
‫תחגגו את חג ההודיה, אבל תתרכזו במשפחה.‬
‫כבר אין את התמונה שראיתי בתור ילד,‬
‫עם שולחן ארוך‬
‫והצליינים וראשי השבט חולקים כיכר לחם.‬
‫רק צילום מקרוב של תרנגול הודו.‬ ‫בלי סיפור רקע.‬
‫תחגגו את חג המולד,‬ ‫אבל בלי ישו ובלי מיסה.‬
‫בלי ה"כריסמס".‬
‫אני לא יודע איך יום ולנטיין‬ ‫חמק מתחת לרדאר.‬
‫אם כבר מדברים‬ ‫על מאזן כוחות מגדרי לא־שוויוני. ‬
‫סוחרים בשוקולד ופרחים תמורת סקס.‬
‫זה בסדר?‬
‫החץ של קופידון מעלה שאלות על הסכמה.‬
‫זה סם אונס מיתולוגי.‬
‫אנחנו עדיין חוגגים את יום העצמאות.‬
‫מהחג הזה הייתי נפטר‬
‫כי הכרזת העצמאות‬
‫סתם יצרה ציפיות.‬
‫הבטחנו הבטחות.‬
‫הכרזנו על עצמנו בתור הטובים.‬
‫איזה צעד חובבני.‬
‫אף פעם אל תהיו טובים עד הסוף.‬
‫אז צריך לקיים את זה.‬
‫רוסיה עשתה מהלך מושלם.‬
‫מהיום הראשון הם אמרו, "אנחנו המנוולים."‬
‫לא משנה מה הם עושים, פולשים לאוקראינה,‬
‫אתה אומר, "זה דפוק,‬
‫אבל הם תמיד אמרו שהם מנוולים."‬
‫ועכשיו אנחנו כאן, אחרי 243 שנים,‬
‫וכבר אין לנו כוח.‬
‫אמריקה. היה לנו כזה פוטנציאל.‬
‫קיימנו...‬
‫חלק מההבטחות הגדולות.‬
‫הכי גדולה, כשהייתי ילד‬
‫אמרו, "הסיבה שבגללה ארה"ב כזאת נהדרת‬
‫היא שכל אחד יכול לגדול ולהיות הנשיא."‬
‫אמרו "כל אחד" והתכוונו לזה.‬
‫רק בגלל שטראמפ יושב כל היום בטוויטר‬
‫ומשליך על כולנו נזק פסיכולוגי רציני‬
‫לא אומר שגם אתם לא עושים את זה.‬
‫כי טראמפ הוא יותר מסתם בן אדם‬
‫ופחות מסתם בן אדם, באופן אירוני.‬
‫הוא רעיון.‬
‫הוא הגבעה שהתומכים שלו מוכנים למות עליה‬
‫ולא כולם נאצים.‬
‫כי אם אתה שרברב‬ ‫שכורע מתחת לברז חלוד בגיל 40‬
‫עם ברכיים דפוקות,‬ ‫אחרי שלושה קרם בוואריה ביום‬
‫ומשאית בת 12,‬
‫אתה לא רוצה שיגידו לך‬ ‫להכיר בפריווילגיה שלך.‬
‫וכולם אומרים לך לעשות את זה, חוץ מטראמפ.‬
‫כי קל להיות נדיב‬
‫כשהעבודה שלך לא נמצאת בסיכון.‬
‫כרגע, אתם יודעים ואני יודע שאיפשהו‬
‫מדרום לגבול‬ ‫יש איזה ג'ורג' קלוני מקסיקני,‬
‫נראה יותר טוב מג'ורג' קלוני,‬
‫שחקן יותר טוב, יותר כריזמטי,‬
‫והוא ישחק בסרטים‬
‫תמורת 1/20 מהמשכורת של ג'ורג'.‬
‫ואם הוא יגיע צפונה,‬
‫ג'ורג' קלוני יתחיל לצעוק‬
‫"לבנות את החומה!"‬
‫כי יש אנשים שמקשיבים לטראמפ‬ ‫ושומעים את האבות המייסדים.‬
‫לא שמעתם אותם מדברים.‬
‫אולי הם נשמעו כמוהו.‬
‫"אנחנו, בני ארצות הברית,‬
‫כדי ליצור ברית מושלמת יותר...‬
‫בעצם הברית די מושלמת.‬ ‫בעצם היא פנטסטית.‬
‫הם לא רוצים לדווח על זה. היא מעולה.‬
‫ג'יימס מדיסון, איזה בחור מבריק.‬
‫אני קורא לו ג'ימי מדיסון הקטן.‬
‫זאת בדיחה.‬
‫הוא לא מבין בדיחות.‬
‫אלכסנדר המילטון.‬
‫'אל המשוגע', אני קורא לו.‬
‫הוא רוצה לפתוח בנק לאומי.‬
‫לא יודע. אולי זה מה שנעשה. נראה."‬
‫כי הטעות היא שאתם רואים אותו‬
‫בתור מועמד שנבחר לתפקיד פוליטי‬
‫במקום מה שהוא באמת,‬
‫אצבע משולשת.‬
‫תראו את הנוצרים. אנשים חכמים אומרים לי,‬
‫"איך הנוצרים הצביעו לטראמפ?"‬
‫הנה הגישה של השמאל לנוצרים‬ ‫ב־50 השנים האחרונות.‬
‫"היי, אידיוטים עם אמונות תפלות.‬ ‫אתם מצביעים לנו?"‬
‫מעניין למה זה לא עובד.‬
‫טראמפ הוא בטח האיש הכי פחות נוצרי‬
‫שהתהלך על פני הארץ‬ ‫בשתי המאות האחרונות, אבל...‬
‫הוא מושך אותם.‬
‫הוא נואם כאילו זה אירוע תאגידי.‬
‫הוא לא באמת יודע.‬
‫"אתם, הנוצרים,‬
‫אתם אנשים פנטסטיים ונהדרים.‬
‫האמונה שלכם היא דבר נפלא.‬ ‫אני מת על האמונה שלכם.‬
‫התנ"ך הוא סיפור מדהים, דרך אגב.‬
‫איזה ספר מעולה.‬
‫קראתי במאר־א־לאגו.‬ ‫לא קראתי אותו קודם.‬
‫מדהים. לא הצלחתי להפסיק.‬
‫קראתי במאר־א־לאגו.‬ ‫ספר נהדר לקרוא על החוף.‬
‫יש את יוסף ומרים.‬
‫הם מנסים להיכנס. היא בהיריון.‬
‫היא יולדת. אי אפשר להיכנס.‬
‫לא יודע למה. לא מכניסים אותם לפונדק.‬
‫אין מקום. היו לי בתי מלון.‬
‫לפעמים לא מכניסים אנשים‬ ‫ מכל מיני סיבות.‬
‫אבל...‬
‫בסוף הם נכנסים והיא יולדת תינוק.‬
‫הוא הופך להצלחה מסחררת.‬
‫הרבה דברים קורים. חלקם טובים, חלקם פחות.‬
‫הוא קיבל יחס ממש לא הוגן, דרך אגב.‬
‫ישו, באמת,‬
‫זו פשוט בושה, היחס שנתנו לישו,‬
‫אם לומר בכנות."‬
‫אבל גם מי שאוהב את טראמפ,‬
‫כולנו יודעים איך זה ייגמר.‬
‫כי הקדנציה,‬
‫זה לא יהיה הטקס המסורתי,‬
‫מנופף לשלום על המדשאה בבית הלבן‬
‫וקופץ למסוק.‬
‫אפילו הוא לא מאמין שזה ייגמר ככה.‬
‫זה יהיה יותר כמו הסוף של "פני צלקת".‬
‫מבינים?‬
‫לא יכול להיות אחרת.‬
‫טראמפ יושב לבד במשרד הסגלגל‬
‫ליד שולחן ענק,‬
‫מסניף את התרופות שהוא לקח כל הזמן הזה.‬
‫כולם נטשו אותו.‬
‫הוא יושב שם כמו טוני מונטנה.‬
‫אריות הים פורצים דרך החלון.‬
‫שומעים רימוני הלם.‬
‫יוצאת האלונקה ואתה חושב,‬
‫"אלוהים. טוב, זה מה שחשבתי,‬ ‫אבל אלוהים אדירים."‬
‫אבל לא משנה איך הוא יעזוב,‬
‫ההבדלים המהותיים בינינו לא יעזבו איתו.‬
‫אנחנו עדיין מפולגים.‬
‫האבות המייסדים כתבו בהכרזת העצמאות,‬
‫"אם במהלך האירועים‬
‫יש צורך שאחד העמים ינתק‬
‫את הקשרים הפוליטיים שקושרים אותו..."‬
‫הם כתבו את זה עלינו ועל אנגליה‬
‫אבל באופן לא מודע, אתה תמיד כותב על עצמך.‬
‫ואולי‬
‫הם ידעו שהיום הזה יגיע.‬
‫ועכשיו היום הזה כאן‬
‫ומה עכשיו?‬
‫אני שואל אתכם, מה עכשיו?‬
‫כתבתי 60% מההופעה הזו‬
‫וחשבתי, "וואו, זה היה קשה."‬
‫יש לנו תיבת הצעות בלובי,‬
‫אם מישהו רוצה. אי אפשר לדעת.‬
‫אז הרעיון שלי הוא להתחלק לערי־מדינה.‬
‫לקחנו מיוון העתיקה דמוקרטיה,‬ ‫ניקח גם ערי־מדינה.‬
‫בואו נשתמש בזה.‬
‫כי היוונים הבינו שכשפרס פולשת,‬
‫צריך להתאחד. בשאר הזמן לא מתקרבים.‬
‫אין לנו מכנה משותף.‬
‫אנשים שונים לגמרי.‬
‫ספרטה, אתונה.‬
‫ספרטה, כולם ספורטאים.‬
‫הם יושבים כל היום,‬ ‫עושים תרגילי כושר עם ראשים של פיניקים.‬
‫אם עלית מעל 8% שומן‬
‫היו זורקים אותך לנהר וזהו.‬
‫אפילו ילדים קטנים היו קשוחים.‬
‫תינוקות מסתובבים, "אחלה קוביות בבטן.‬
‫אתה נראה לא רע. מה אתה עושה?"‬
‫"אמרתי לאימא, מספיק עם ההנקה.‬
‫נגמלתי ממוצרי חלב. זה שינה את חיי."‬
‫ואז יש את אתונה, ההפך הגמור.‬
‫הוגים אינטלקטואלים שמסתובבים כל היום,‬
‫"יש לי שאלה."‬ ‫"מה?"‬
‫"מה זה אתיקה?"‬
‫"וואו, העפת לי את הראש עכשיו.‬
‫באתי לשאול אותך מה זה אמת‬ ‫ואתה שאלת מה זה אתיקה."‬
‫הם היו דנים בזה שלושה חודשים.‬
‫היו להם חצרות מלאות בפטפטנים‬
‫שהיו מנהלים שיחות‬ ‫אינסופיות, מעגליות ומעצבנות.‬
‫תור הזהב של אתונה היה סיוט.‬
‫זה היה פודקאסט באורך 250 שנים.‬
‫זה מה שנעשה.‬ ‫נתפצל למדינות אדומות, מדינות כחולות,‬
‫מדינות ביניים.‬
‫"אי פלוריבוס, פלוריבוס."‬
‫מתוך רבים יצאו רבים.‬
‫בעוד שנה, תיסעו לבקר‬
‫משפחה וחברים במדינות האדומות.‬
‫תיסעו לשם,‬ ‫תשמעו שירים של רסקל פלאטס ברקע.‬
‫ריח של מנגל ובריכה.‬
‫תיכנסו, הכול מחולק‬
‫לחניון משאיות, חניון קרוואנים, כנסיית־ענק.‬
‫כולם לובשים אפודים כתומים.‬
‫עונת הציד נמשכת כל השנה‬ ‫במדינות האדומות.‬
‫לכולם יש אקדח.‬
‫נשיא ה־NRA הוא כמו טים קוק.‬
‫כל שנה הוא משיק מוצר חדש.‬
‫במקום אפל,‬
‫"זה רחפן תקיפה לאייפון.‬
‫הוא נכנס לכם לאנשי הקשר,‬
‫מסתנכרן עם מפות גוגל‬ ‫ואתם רק צריכים להגיד‬
‫'סירי, תהרגי את סטיב.'"‬
‫אז אתם נוסעים למדינות הכחולות.‬
‫מדינות מתקדמות, מדינות בטוחות.‬
‫אתם מתקרבים לשם‬
‫ורואים רמקולים ענקיים על העצים‬
‫משדרים חדשות מהרדיו הציבורי.‬
‫מריחים קפה מסחר הוגן.‬
‫אתם נכנסים ורואים‬ ‫אנשים נעצרים על מיקרו־אגרסיה.‬
‫הם הולכים לכלא‬ ‫בגין התנשאות על נשים, העלבת שמנים,‬
‫שיתוף קבצים וסטרימינג בשידור חי.‬
‫השוטרים עוצרים אתכם על ניכוס תרבותי.‬
‫"אדוני השוטר, אלה לא ראסטות.‬
‫זה בגלל הגשם, אני נשבע."‬
‫הוא שואל, "אלה עגילי חישוק?"‬
‫"אימא שלי מפרו. יש לי תעודה."‬
‫"אני לא מאמין לה.‬
‫תעשו לה בדיקה גנטית.‬ ‫נבדוק מה הסיפור."‬
‫ואני יודע שיש כאלה שאומרים,‬ ‫"לא, אנחנו ארצות הברית."‬
‫הם לא רוצים לוותר‬ ‫על הרעיון של ארצות הברית.‬
‫ומה הם אומרים?‬
‫"לא ניסינו את המערכת עד הסוף.‬
‫לא ניסינו קפיטליזם טהור.‬
‫לא ניסינו סוציאליזם טהור."‬
‫ערי־המדינה ינסו גם את זה.‬
‫קפיטליזם, עוד רעיון מעולה שהגזמנו איתו.‬
‫זה התחיל בתור רעיון מעולה.‬
‫איש אחד, בית עסק אחד,‬ ‫השם שלו על בית העסק.‬
‫הנרי פורד, החברה המוטורית פורד.‬
‫ומה הוא היה אומר?‬ ‫"אני דואג לעובדים שלי."‬
‫הוא מסתובב כל היום,‬
‫"ביל, אמרתי לך,‬ ‫נגד כיוון השעון ברפידות הבלם."‬
‫הוא דיבר עם כולם.‬
‫"אין בעיה, מר פורד."‬
‫אבל העסק נהיה מצליח מדי.‬
‫בתי העסק הוחלפו על ידי תאגידים‬
‫ומזה צמח מישהו חשוב יותר מהעובדים,‬
‫המשקיעים.‬
‫למשקיעים היו מטרות שונות מאשר לעובדים.‬
‫הם רצו עבודה זולה.‬
‫אז כשפועל זוטר ממדינה אדומה אומר‬
‫"מהגרים לוקחים לי את העבודה,"‬
‫טכנית, הם מקבלים עבודה מבעל העסק‬ ‫כדי לרצות את המשקיעים.‬
‫ובעל העסק יטען שהוא חף מפשע.‬
‫"זה לא קשור אליי.‬
‫לא ידעתי שהוא מהגר לא חוקי.‬
‫הוא אמר שלמדנו יחד בתיכון."‬
‫אז אומרים, "אבל הוא בכלל לא מדבר אנגלית."‬
‫והוא עונה,‬ ‫"אני יודע. זה לא היה תיכון מאוד טוב."‬
‫אבל אם אתם רוצים שוק חופשי,‬ ‫זה שוק חופשי.‬
‫יש גם הרבה סוציאליסטים. אני מבין את זה.‬
‫זה פרס על השתתפות במערכת הפוליטית.‬
‫כולם מקבלים פרס.‬ ‫כולם מקבלים משכורת.‬
‫הרבה עשירים הם עכשיו סוציאליסטים.‬
‫אל תסמכו על סוציאליסט עם בית קיץ.‬
‫תמיד אמרתי.‬
‫הבעיה עם סוציאליזם היא שאומרים,‬ ‫"תנו לעובדים כוח.‬
‫הם יתנהגו טוב יותר‬ ‫מאשר בעל העסק או המשקיע."‬
‫כוח משחית את כולם.‬
‫לכולנו יש חבר אחד שאין לו כוח‬
‫ואתם חושבים, "תודה לאל שאין לו שום סמכות.‬
‫הוא היה הופך לעריץ."‬
‫יש לי חבר מהברונקס.‬
‫מפריע לו שאני מברוקלין.‬
‫הוא תמיד אומר,‬ ‫"אתה חייב לבוא, יש פיצריה אחת.‬
‫הפיצה בברונקס הכי טובה."‬
‫אמרתי, "גם בברוקלין יש פיצה טובה."‬
‫"זאת הכי טובה." נסענו לשם,‬
‫קנינו פיצה. היא טעימה.‬
‫אמרתי, "הפיצה טעימה."‬
‫הוא שואל, "יותר טובה מהפיצה שגדלת עליה?"‬
‫כי לאנשים מסוימים זה לא מספיק.‬
‫שוויון, פשרה, שיתוף.‬
‫זה חסר משמעות עבורם,‬
‫אלא אם אתה נכנע לרצונות שלהם‬
‫ומפנה עורף לפיצריה שעליה גדלת‬
‫ויורק על הזיכרון של האיש בפיצריה‬
‫שהיה נותן לי סופגניות בחינם.‬
‫הם לא יכולים ליהנות.‬
‫הם רוצים כוח.‬
‫אבל אם אתם רוצים סוציאליזם, תחיו עם זה.‬
‫בלי סוציאליזם תאורטי.‬
‫זה אומר שמחליפים עבודה כל שנה.‬
‫השעון מצלצל, משלוח אוכל סיני.‬
‫"ג'ורג' קלוני. שוב אתה? מה אתה עושה?‬
‫איפה שאו פנג?"‬
‫"הוא באגם קומו עם איזו דוגמנית‬ ‫על הסירה שלי."‬
‫אני גר בבית משותף בסאנסט פארק.‬
‫הייתי צריך לסתום את הפה."‬
‫אני מבין שעצוב לפרק את ארצות הברית‬
‫אבל אנחנו כבר מפורקים,‬ ‫אז עדיף להודות בזה.‬
‫אנחנו כבר שבטים.‬
‫התפצלנו לשבטים. זה נגמר.‬
‫ליברלים, שמרנים, לבנים, שחורים, לטינים,‬
‫אסייתים, וול סטריט, מיין סטריט,‬
‫הפועלים העניים, מעמד הביניים המוזנח,‬
‫פמיניסטים, אימהות כדורגל,‬ ‫מעריצים של ברני,‬
‫דאד־בוד, גברים עם ציצים, ג'ינס של פעם,‬
‫צמיגים בבטן, חדי־גבה,‬
‫פליאו, קרדיו, קטו,‬
‫שוליות מצטלבת,‬ ‫טרנסים, טבעוניים.‬
‫אנחנו יותר שבטיים‬ ‫מאפגניסטן של המאה ה־18.‬
‫תודו בזה.‬
‫כן.‬
‫אולי נצא מזה בכבוד.‬
‫נודה שהיה נחמד וזה מיצה את עצמו.‬
‫עשינו עבודה לא רעה.‬ ‫נזרקנו לכאן ערומים,‬
‫מוקפים בנמרים מפלצתיים בגודל של משאית‬
‫והבסנו את כולם‬
‫רק עם השכל שלנו‬ ‫ועם אגודלים נגדיים כדי להכין כלי נשק.‬
‫אלה עזרו לנו לשרוד,‬
‫ולמרבה האירוניה, עכשיו הם ישמידו אותנו.‬
‫כן.‬
‫עשינו עבודה טובה. יצרנו משהו יש מאין.‬
‫והדבר האחרון שניצור אי פעם,‬
‫בינה מלאכותית, רובוטים.‬
‫הרובוטים יחליפו אותנו, וטוב שכך.‬
‫כלומר...‬
‫הם כל כך הרבה יותר יעילים.‬
‫ויש אנשים שאומרים,‬ ‫"מה עם הומור, אהבה, מגע אנושי?"‬
‫הטלפון שלי, בשנה וחצי שיש לי אותו,‬
‫נתן לי יותר אושר‬
‫ומידע‬
‫מכל החברים שלי ביחד‬ ‫במשך כל חיי.‬
‫אם הייתם צריכים לוותר‬ ‫על הטלפון שלכם,‬
‫כאן ועכשיו, לכל החיים,‬
‫לוותר עליו ושלא יהיה לכם יותר טלפון,‬
‫או לקבל טלפון חדש מדי שנה בחינם‬
‫אבל אחד החברים שלכם,‬ ‫זה שאתם רבים איתו הכי הרבה,‬
‫חייב למות,‬
‫אתם לא חייבים לענות בקול רם.‬
‫תחשבו בלב מה...‬
‫מה הייתם עושים.‬
‫רואים?‬
‫כלומר, תראו,‬
‫אף אחד לא הרים אצבע‬ ‫כשרובוטים החליפו סוסים.‬
‫מכוניות הם רובוטים לסוסים.‬
‫זו הפעם הראשונה שהם החליפו עבודה.‬
‫כלומר,‬
‫הסוסים עבדו בשבילנו ועשו יותר ממכוניות.‬
‫הסוס היה הטרקטור, השותף לציד,‬
‫חיית התמיכה הנפשית, החבר הכי טוב שלך.‬
‫הוא חלק מהמשפחה. הכרת אותו כל החיים.‬
‫כשהיית ילד, אמרו לך‬
‫"רואה את הפוני? יום אחד הוא יהיה שלך."‬
‫הייתם מהנהנים זה לזה כשהיית עובר לידו.‬
‫וכשהגיע היום הגדול, רכבתם יחד העירה.‬
‫הסוס לצידך בכל אירוע משפחתי.‬
‫כל מפגש. לוקח אותך לעבודה.‬ ‫לוקח אותך לחתונה.‬
‫פורצת מלחמה, הסוס איתך בחזית.‬
‫הוא מת יחד איתך. אין אהבה גדולה יותר.‬
‫ואז המציאו את המכונית‬
‫והוצאנו אותם לגמלאות‬
‫כאילו הם כלום.‬
‫הם עומדים בשדה,‬ ‫אנחנו עוברים בפורד מודל טי.‬
‫הם אומרים, "אני לא מאמין.‬
‫הצלתי את הבן זונה בקרב על גבעת סן חואן.‬
‫הוא מעדיף את הרובוט הזה על פניי?‬ ‫מגיע לו.‬
‫הוא בעצמו רובוט."‬
‫הם חשו בזה. סוסים חשים.‬
‫הם חשו שאיבדנו את האנושות שלנו באותו רגע.‬
‫כי ההיסטוריה של האנושות‬
‫הייתה כמו חיים של אדם אחד.‬
‫האדם הקדמון היה כמו תינוק.‬
‫אתה בקושי עומד, לא מדבר,‬
‫מנסה ליצור מילים, מוקף בחיות גדולות.‬
‫יוון העתיקה היא ילד בן ארבע‬
‫שמעצבן אנשים עם שאלות כל היום.‬
‫"מה זה? למה? ומה זה? אבל למה?"‬
‫האימפריה הרומית היא ילד בן 13.‬
‫כולו שחצן, נתקל באנשים,‬
‫מצליפים אחד בשני עם מגבות במלתחות.‬
‫ימי הביניים הם כמו בחור בן 19‬
‫שבטוח שהעולם סובב סביבו‬
‫עד שקורפניקוס מוכיח אחרת‬
‫ומנפץ לך את תפיסת העולם.‬
‫עידן הנאורות, אתה בשנות העשרים‬
‫ומרגיש די תמים.‬
‫"אנחנו מסתדרים ביחד.‬
‫האנושות טובה. זה יכול לעבוד."‬
‫ובמהפכה התעשייתית‬
‫אתה ציניקן בשנות השלושים.‬
‫"תנו לי משכורת. לא מעניין אותי כלום.‬
‫אני עושה את העבודה שלי. כל אחד לעצמו."‬
‫ועכשיו, העידן הדיגיטלי.‬
‫אנחנו כמו זקן שעומד למות.‬
‫כולם רכונים, מסוממים מתרופות.‬
‫מקללים את החדשות.‬
‫אולי כבר יצאנו לגמלאות.‬
‫רוב הזמן יושבים בבית, אדישים,‬
‫מחכים שיצלצלו בדלת עם המשלוח מאמזון.‬
‫ג'ף בזוס.‬
‫בעוד שלוש שנים‬ ‫ג'ף בזוס יהיה בכל מכשיר בבית שלכם,‬
‫פועל או כבוי.‬
‫והוא פשוט יגיד את האמת.‬
‫"טוב, זה מה שהולך לקרות.‬
‫מעכשיו, אף אחד לא יוצא מהבית.‬
‫אתם רוצים משהו, תגידו מה ונשלח לכם.‬
‫אתם מקבלים פיג'מה במתנה.‬
‫תלבשו את הפיג'מה ותתחילו להזמין דברים.‬
‫אין בחוץ כלום יותר. מעכשיו הכול בפנים."‬
‫כן.‬
‫הוא יחסל את הבחוץ.‬
‫לא יהיה יותר.‬
‫"ומה אם אני רוצה אוויר צח?"‬
‫"כמה פחיות של אוויר צח אתה צריך?"‬
‫כן.‬
‫עוד שלוש שנים לא יהיה בחוץ כלום.‬
‫עכברושים, מקקים ומשאיות של אמזון. זהו זה.‬
‫אז מה עושים? ממשיכים בכיוון הזה,‬
‫מלבים את המדורה,‬
‫ממשיכים בדרך הרעה?‬
‫כנראה.‬
‫או, סתם רעיון קיצוני,‬
‫שנתחיל לבחון את עצמנו.‬
‫ניקח אחריות.‬
‫אנשים עושים בשבילנו דברים‬
‫שאנחנו אמורים לעשות בעצמנו בכל מקרה.‬
‫תחזיק את זה לרגע.‬
‫אנחנו מסתכלים במראה‬ ‫ורואים מי אנחנו באמת‬
‫ומבינים שרוב מה שאנשים אומרים‬ ‫אחד על השני הוא נכון.‬
‫הימין לפעמים קצת גזען‬
‫והשמאל קצת פשיסטי.‬
‫אפשר לזהות נוצרים לפי האקדחים‬
‫ואת הליברלים לפי השנאה לחופש הדיבור.‬
‫ככה אנחנו אמורים להיראות?‬ ‫אלה מי שאנחנו?‬
‫בואו נסתכל על כל 50 המדינות‬ ‫ונראה למה הפכנו.‬
‫נעשה סקירה.‬
‫נתחיל עם החלק הצפון־מזרחי.‬
‫נתחיל עם מסצ'וסטס.‬
‫מקום מושבו של סם אדמס,‬
‫ששפך תה לנמל בוסטון.‬
‫עכשיו זה ביתם של האוהדים בפנוויי‬
‫ששופכים בירה סם אדמס‬ ‫על השחקנים של היאנקיז.‬
‫בניו המפשייר היו פעם לוחמי חופש.‬
‫היום היא חנות האלכוהול של מסצ'וסטס.‬
‫מ"לחיות חופשי או למות"‬ ‫ל"אחד פלוס אחד חינם".‬
‫בוורמונט היה ארגון נוער ההרים הירוקים.‬
‫היום יש שם רק סטלנים,‬ ‫שלמזלם לא נמאס לנו מבן אנד ג'ריס.‬
‫מיין לא השתנתה.‬
‫עדיין קמים מוקדם‬ ‫וחושבים שלדבר זה למתרוממים.‬
‫רוד איילנד, היחידה‬
‫שבה למושל‬ ‫יש מחבט בייסבול בתא המטען.‬
‫קונטיקט הייתה מעוז המעמד העליון.‬
‫היום זה נתיב להברחת פנטניל‬
‫ממונטריאול למערב התיכון.‬
‫פנסילבניה, אם אתה לא לומד לזרוק מסובבת‬ ‫עד גיל 12, ‬
‫מלבישים לך שמלה.‬
‫ניו יורק, פעם היו מהגרים‬
‫שנופפו במסמכים כדי להיכנס לאליס איילנד.‬
‫היום דור ה־Y מנופף בתעודות זהות מזויפות‬ ‫כדי להיכנס לפסטיבל סנטה קון.‬
‫ניו ג'רזי, רעיון גרוע שהמשיך.‬
‫מרילנד.‬
‫אי אפשר לגנוב את המבטאים של כולם,‬
‫לשלב אותם ולהגיד שזה המבטא שלך.‬
‫דלאוור. "אנחנו מדינה!"‬
‫"נכון מאוד!"‬
‫ואז מגיעים לדרום.‬
‫מיסיסיפי.‬
‫כל יום 30 מעלות.‬
‫איך אתם עדיין שוקלים 130 קילו?‬
‫אלבמה, אילולא הפוטבול‬
‫לא היו יודעים מי אתם.‬
‫לואיזיאנה, חוק שתייה בציבור‬ ‫זה לא נקרא תרבות.‬
‫טנסי.‬
‫בכל פעם שזמרת קאנטרי הולכת למספרה‬
‫בית של דוב קוטב נמס.‬
‫קנטקי, לא משנה מה תעשו,‬
‫כשאנחנו אומרים "הילבילי"‬
‫תמיד נתכוון אליכם.‬
‫מיזורי, מדינת ה"תראו לי".‬
‫אל תקראו לעצמכם ככה‬
‫אם אין לכם מה להראות לנו.‬
‫ארקנסו, תנו לי לשאול אתכם שאלה.‬
‫מה הייתם עושים‬ ‫בלי המשרדים הראשיים של וולמרט?‬
‫הייתם חוזרים לעבודה הקודמת,‬ ‫לזרוק אחד לשני סכינים על כפות הרגליים.‬
‫אוקלהומה, די עם הרודאו.‬ ‫אתם מביכים את עצמכם.‬
‫טקסס, עכשיו אתם סתם מתחפשים לבוקרים.‬
‫אתם אותנטיים כמו שור מכני.‬
‫יש את המערב.‬
‫אריזונה, רק חול, בלי ים.‬
‫זה ארגז חול לחתולים.‬
‫ניו מקסיקו, אריזונה המכוערת.‬
‫קליפורניה, הזדהינו איתכם‬
‫בשבע הפעמים הראשונות שעליתם באש.‬
‫עכשיו זה כבר אשמתכם.‬
‫נבדה, המדינה הישרה.‬
‫הזנות שם חוקית.‬
‫"נכון שאין לנו משאבי טבע,‬
‫אבל בואו, נמצוץ לכם."‬
‫קולורדו, אתם עשירים ויפים‬
‫ומעמידים פנים שאתם נורמליים.‬
‫כבר יש לנו גווינית' פלטרו אחת, לא?‬
‫יוטה.‬
‫מזל טוב, מורמונים. עשיתם את הבלתי אפשרי.‬
‫אתם אקזוטיים ודוחים באותו הזמן.‬
‫איידהו, איך זה שתפוחי אדמה‬
‫הם עדיין התכונה הכי מרתקת שלכם?‬
‫מוקפים בסטייקים. אתם סתם תוספת.‬
‫ויומינג,‬
‫הגעתם לשיא בשנת 1870.‬
‫לא יודע. נקרא לכם‬
‫אם הקומאנצ'י יסתערו על החומות.‬
‫יש את החלק הצפון־מערבי.‬
‫אורגון.‬
‫משני הצדדים, עידן המחשוב‬
‫התחיל מימינם ומשמאלם‬
‫והם אמרו, "בואו נפתח חנות נעליים."‬
‫וושינגטון, מספיק עם ההצגות.‬
‫אתם לא חנות הספרים העצמאית של אמריקה.‬
‫הבאתם לנו רוצחים סדרתיים, סטארבקס‬
‫והיפסטרים.‬
‫מה תעשו בתור הדרן?‬
‫תפוחים עם נגיפי הפטיטיס?‬
‫מונטנה, ארץ השמיים הגדולים.‬
‫יש לי חדשות רעות.‬
‫לכולם יש שמיים. זה לא ממש...‬
‫דקוטה הצפונית, הדוד המוזר שגר בעליית הגג.‬
‫דקוטה הדרומית, את נראית תקועה.‬
‫אולי תבני איזו עיר. סתם זורק רעיונות.‬
‫ויסקונסין,‬
‫את שמנה.‬
‫מינסוטה, הבהירים מובילים את התפלים.‬
‫מישיגן, לא משנה כמה תבקשו,‬
‫אף אחד לא חוזר לדטרויט. די כבר.‬
‫יש את אזור המרכז.‬
‫איווה,‬
‫המדינה היחידה‬ ‫שבה צריך תנועת "גם אני" לחיות משק.‬
‫נברסקה,‬
‫אם המערב התיכון היה קומדיה רומנטית,‬ ‫את היית החברה הרווקה.‬
‫קנזס, אין כמו בבית.‬
‫אלא אם הבית זה קנזס, ואז...‬
‫אין כמו כל מקום אחר.‬
‫אינדיאנה, מי שאמר שבלונדיניות נהנות יותר‬
‫לא ביקר באינדיאנה.‬
‫למה כל הרכזים נראים כמו אן הייש?‬
‫אילינוי,‬
‫"אנחנו יותר מרק שיקאגו."‬
‫נו, בואו.‬
‫אוהיו, הילדה האמצעית המחונכת.‬
‫אמינה, אחראית, חביבה.‬
‫לא הכרחית.‬
‫יש את האזור הדרום־מזרחי.‬
‫וירג'יניה, הסנובים של הדרום.‬
‫תפסיקו לחשוב שאתם קונטיקט, אידיוטים.‬
‫וירג'יניה המערבית,‬
‫עדיין נוסעים בדרכי עפר,‬
‫מכינים אלכוהול ביתי ונמלטים מהחוק.‬
‫ייצור אלכוהול הפך לחוקי בשנת 1931.‬
‫למה אתם ממשיכים עם זה?‬
‫הקרוליינות, ככה אני קורא להן ביחד‬
‫כי אתם יודעים כמה זה מרגיז‬ ‫את קרוליינה הצפונית.‬
‫פשוט...‬
‫הם חושבים שהם טובים יותר מאחיהם.‬
‫הם הניק ג'ונאס של הקרוליינות.‬
‫ג'ורג'יה,‬
‫מצלמים שם את "המתים המהלכים"‬
‫והם לא משתמשים בתפאורה. מה זה אומר עליכם?‬
‫ואז פלורידה.‬
‫פלורידה.‬
‫פלורידה, חתיכת בטלנית.‬
‫את היית...‬
‫היית אמורה להיות גולת הכותרת של המזרח.‬
‫את מסתובבת בחניון של הסופרמרקט‬
‫מוצצת ליתיום ממצברים.‬
‫ושלא נשכח את הילדים החורגים.‬
‫הוואי,‬
‫את יפה, אבל מרוחקת.‬
‫בגלל זה אף אחד לא מוכן לשכב עלייך‬ ‫יותר מארבעה ימים.‬
‫ואלסקה.‬
‫השארנו אותך לבד כשהיית קטנה‬
‫ועכשיו את קצת מוזרה.‬
‫אלה כל 50 המדינות, נכון?‬
‫תודה.‬
‫ואף אחד לא מרוצה.‬
‫כלומר, היינו אמורים להיות ארץ האושר‬
‫ואף אחד לא מרוצה.‬
‫למה? כי הגזמנו עם הכול.‬
‫הקיצוניות.‬
‫הרפובליקנים חמדנים מדי.‬
‫הדמוקרטים נזקקים מדי.‬
‫הימין רוצה לחזור לשנות החמישים.‬
‫השמאל מגיב לכל דבר‬ ‫כאילו אנחנו בשנות החמישים.‬
‫אז מה נעשה?‬
‫או שנלך למלחמת אזרחים אלימה,‬
‫זה יכול לקרות,‬
‫נתפצל,‬
‫או שכולנו נעזוב.‬
‫אם אף אחד לא מרוצה,‬ ‫לא מכריחים אותנו להישאר.‬
‫תחזרו למקום שממנו באתם.‬
‫תחזרו לאירלנד.‬
‫תחזרו למקום שממנו המשפחה שלכם הגיעה.‬
‫זה מה שעושים כשמתגרשים.‬
‫חוזרים לגור עם ההורים.‬
‫ישנים על הספה, אוכלים גלידה, בוכים.‬
‫פשוט נעזוב. אבל נעזוב‬
‫בלי דרמה, בלי מריבות. בשקט.‬
‫על קצות האצבעות.‬
‫כמו הסצנה האחרונה בסרט "הציפורים".‬
‫פשוט נעזוב.‬
‫אני אוהב את "הציפורים".‬ ‫הוא מזכיר לי את אמריקה.‬
‫הוא רועש, צווחני,‬
‫הציפורים מצייצות, האנשים צועקים.‬
‫מסיבות יום הולדת‬ ‫עם ילדים מרוחים בשוקולד,‬
‫ובעשר הדקות האחרונות, דממה.‬
‫אף אחד לא מוציא מילה. זה מה שנעשה.‬
‫נרוקן את המדינה.‬
‫פשוט נעזוב.‬
‫לא יישאר כאן אף אחד,‬
‫חוץ מהשבטים הילידים שעדיין כאן.‬
‫כי זה הבית של ההורים. לאן הם ילכו?‬
‫הם יעמדו ויתבוננו,‬
‫אולי שקית של מקדונלד'ס תעוף ברוח.‬
‫ובסוף, אחד מהם יפנה לחברו ויגיד‬
‫"אני הוזה מהפיוטה‬
‫או שחלמתי עכשיו‬
‫חלום מוזר של 400 שנים שנקרא...‬
‫אמריקה?"‬
‫תרגום כתוביות: יהונתן ברחנא‬